Končím s touto stránkou . Mám založenú novú a budem rada , ak budete na novú stránku chodiť :) .
Táto stránka sa o pár týždnov zmaže . :))
Nová stránka :
http://stories-and-hockey.blogspot.sk/
-Veronica
Never Stop Dreaming ♥
sobota 12. ledna 2013
pátek 11. ledna 2013
Give me love - KONIEC
Baby , je mi to ľúto , ale dávam tomuto príbehu oficiálny koniec! Dôovod ? Dlho , veľmi dlho som rozmýšľala nad tým , že prečo som Directionerka . Na začiatku , teda v marci 2012 som si chalanov strašne obľúbila . Teraz sa však všetko zmenilo . Oni sa zmenili . Viem , že zmena je život , ale mne ptoste prídu iný . Dospelý . Už to nie sú tí 5 pobláznení chalani ako ešte z čias X - Factoru .
Raz som si dala od nich "dovolenku" a odlajkla som všetky stránky na FB . Na moje prekvapenie som ani nevyhľadávala novinky . Nič . Vôbec nič. Ako keby neexistovali . Až teraz v jauári som si povedala , že končím . Odchádzma z 1D FAMILY . Zo stien som odlepila plagáty , vymazala som si všetký fotky v PC , ale pesničky som si nechala . Aspoň to mi ostane . Ale s Directionerstvom som skončila . Niektorí si teraz poviete , že nikdy som nebola pravá DIRECTIONERKA . Ale to nie je pravda . Bola som Directionerka telom aj dušou a povedala som , že navždy aj budem . Ale tak ako aj chalani , tak aj ja dospievam . Nemôžem svoje najkrajšie roky života prežiť medzi 4 stenami a sedením pred PC a čakať na novinky chalanov . Bolo to veľmi ťažké rozhodnutie . Nie jedna slza mi vyšla z očí , ale inak sa to nedá . Chalani sa mi máličko aj odcudzili . Proste som len obyčjná fanynka , ktorá počúva ich pesničky . Nič viac .
Je mi to ľúto , že príbeh GIVE ME LOVE nedokončím . Nie som directionerka , tak ani nemám dôvod prečo príbeh dokončiť .
S týmto sa vám chcem poďakovať za to , že som mohla byť v tej najúžasnejšej "rodine" menom 1D Family . Ďakujem!
One Direction forever in my ♥ .
-Veronica
neděle 6. ledna 2013
Give me love - 4.časť
Title : Give me love
By : Veronica
Part : 4 - Kolotoč blbostí
Zobudila som
sa skoro ráno . Bolo niečo po 5 hodine . Mama a otec , myslím si že ešte
spali .
Vstala som
z postele , obliekla som si huňatý župan a zišla som dole do kuchyne
. Z chladničky som si vybrala mlieko a zo skrinky cereálie . Vybrala
som misku , nasypala som cereálie a naliala som mlieko . Sadla som si
k stolu a najedla som sa .
Misku som odložila
do drezu a vyliezla som naspäť do izby . Bolo ešte len pol 6 . Zapla som
si Macbook a išla som na FB . Nikto ešte nebol online , ako inak . Na
Slovensku je len pol 5 a vtedy Zuzka a Kaťa ešte spia . Odhlásila som
sa a zapla som si pesničku . Zapla som si starú , dobrú pesničku od
Justina Timberlakea – What Goes Around . Ako 14 ročná som na ňom bola závislá .
Bola som aj na jeho 3 koncertoch . Jedno bolo v Bratislave a dve vo
Viedni . Od 16 som ho už nepočúvala , ani neviem prečo .Proste len jedného dňa
som prestala počúvať jeho pesničky , albumy som odložila do krabice , ktorú som
odložila na skriňu .
Odišla som do
mojej šatne a vybrala som krabicu , v ktorej som mala odložené CD
Justina Timberlakeho a ešte som tam aj iné našla . V jednom čase som
mala rada aj skupinu Tokio Hotel , v krabici som mala od nich 3 CD
a 2 knihy . Našla som tam aj CD Lily Allen , P!nk , Nelly Furtado , The
Pussycat Dolls a na moje
prekvapenie som tam našla aj CD od Loba Ismaila a ja som si myslela že som
to CD už dávno vyhodila . Zobrala som CD do ruky a pozrela som sa na na
druhú stranu obalu . Moje najobľúbenejšie pesničky od neho boli SUZANNA
a TY SI MOJA LÁSKA . Síce to bol jordánsky spevák , ale slovenčina mu
celkom aj išla . CD od Justina Timberlakea som smachtla a krabicu som
odložila . Vyšla som do izby a pozrela som sa na hodinky . Tie , už
ukazovali pol 7 !
„To tak dlho
som pozerala na staré veci ?“ Spýtala som sa samej seba a už som vyberala
oblečenie , ktoré si vezmem do školy .
Vošla som do
triedy a sadla som si dozadu do poslednej lavice . Z tašky som
vybrala iPod a do uší som si dala do slúchatká a zapla som si
pesničky .
„Ehmm“ Niekto
ma poťlapkal po ramene . Otočila som sa .
„Prosím ?“
Vybrala som si z ucha slúchatko .
„Môžem si
k sebe sadnúť ?“
„Jasné môžeš ,
lenže ty ešte nikde nesedíš ?“
„Mala som ,
ale včera som nebola v škole tak som už nemala miesto . Inak ty si tu nová
, že ?“
„Áno som .
Predvčerom sme sa prisťahovali . Inak som Liliana Koránová , ale volajú ma Lili
.“ Podala som jej ruku .
„Ja som
Natasha McKenzi – Thompson , ale volajú ma len Natalie , alebo Naty .“ Podala
mi ruku a usmiala sa . „Inak odkiaľ si ?“ Dodala .
„Ja som zo
Slovenska , ale určite tú krajinu nepoznáš .“
„Poznám ! Tiež
som tam bývala istý čas .“ Povedala , tentoraz po slovensky . Od radosti som
vykríkla a objala som ju .
„Čo ti je ?“
Medzi smiechom sa ku mne ozvala .
„Nič , len som
rada že je tu niekto zo Slovenska a nemusí stále s niekým kecať po
anglicky .“ Povedala som na jeden nádych . Natalie sa na mňa len čudne pozrel
a vybuchla do smiechu .
„Olalá ,
Natasha sa nám skamarátila .“ Prišla k nášmu stolu nejaká nafúkaná
blondýna .
„Nechaj ma
napokoji !“ Zavrčala na ňu . „Krava“ Dodala potichšie , keď už tá odišla .
„Kto to bol ?“
Spýtala som sa a pritom som pozerala na dosť nahnevanú Naty .
„Ona ? Ona je
Anne Mary Olson ,volajú ju iba Anne . „Kráľovná“ školy . Nafúkaná trapka .
Neznášam ju , každého kto nie je z jej vrstvy odsudzuje . A ešte tie
jej dve opičky , ktoré stále za ňou lezú . Ta s hnedými vlasmi je Megan Manson ,
ale volajú ju Meggie . A tá druhá tiež s čiernýmii vlasmi je Elizabeth Sheenon
, ale volajú ju Elis . Ale to nie je podstatné . Ich si nikto nevšíma iba tú
Anne .“Mračila sa pri čom rozprávala .
„Aha a ja
krava som si myslela že iba u nás sú také namyslené mrchy .“ Zasmiala som
sa a Naty tiež .
Prechádzali
sme sa s Naty po átriu školy a rozprávali sme sa .
„Počuj Lili ,
nezájdeme dneska niekam ? Je piatok a nechcem sa doma nudiť .“
„Jasné môžeme
, vieš kde bývam . Teda bývame na tej istej ulici a to je výhoda .“
Zasmiala som sa .
„Tak dobre ,
dneska okolo 6 pôjdeme do neďalekého parku .“
„Jasné ! Bože
som taká šťastná !“
„Prečo ?“
„Našla som si
kamarátku , ktorá zároveň vie aj po slovensky a najlepšie z toho je ,
že cez prázdniny sa nebudem nudiť !“ Usmiala som sa a objala som Naty .
Zvonilo .
„Poďme už
radšej do triedy .“ Navrhla som .
„Uuuuf !
Ďalšia BFF skupina ! Ooops ! Neni to skupina , ale len duo . Či ? Ešte dakoho
máte ? Ducha ? Alebo vymyslenú bytosť ?“ Dobiedzala Anne .
„Sklapni krava
!“ Zakričala som .
„Úúúúúf !“
Zaznelo v triede .
„Čo si to
povedala ty malá mrcha ?“ Postavila sa predo mňa a musela sa nahnúť , lebo
bola vyššia ako ja . Aj ja by som bola vyššie , kebyže nosím 3 – metrové opätky
.
„Citujem :
Sklapni krava !“ Zasmiala som sa povýšenecky .
„Toto si
nedovoľuj dievča , lebo zle dopadneš . Radím ti !“ Otočila sa na štekloch
a odkráčala k svojej parte opičiek .
„Lili ! Toto
už nikdy nerob ! Zle dopadneš , radím ti ! Ja ju poznám .“ Prišla za mnou Naty
. Sadli sme si na miesta a do triedy vošla triedna .
„Tak ahoj Naty
, potom večer .“ Objala som ju a ponáhľala som sa na parkovisko , totiž
tam ma čakal môj otec .Vošla som do auta , pozdravila som ho a čakala som
kým dôjdeme domov .
„Ahoj
Lili , ako škola ?“ Prišla ku mne mama .
„Ahoj mami ,
super ! Úplne úžasné !“
„Prečo ?“
Spýtala sa ma a mala na tvári široký úsmev .
„Mám novú
kamarátku ! Volá sa Natasha , ale volajú ju Naty . A najlepšie sú na tom 2
veci ! Býva na tejto ulici kde my a žila na Slovensku ! Čiže vie po
slovensky ! OMG ! som taká šťastná !“ Kričala som na celý dom .
„Dobre, dobre
. Len už choď hore . Večer ideme do kina !“
„Nie ! Ja idem
von s Naty !“
„Ani včera si
nebola s nami .“
„Ale mne sa
nechce . Choď len ty s otcom na nejaký ten romantický film a mňa
z toho vynechajte .“ Vyšla som do izby a zavrela som za sebou dvere .
Sadla som si k stolíku a vybrala som z vačku mobil . Mala som 4
neprijaté hovory a 1 správu . Pozrela som sa kto mi volal . Harry . Chcela som m zavolať naspäť , ale
najprv som pozrela na správu . Bola tiež od Harryho .
„Ahoj Lili . Škoda že nezdvíhaš .
Dneska prídem po teba presne o 18:00 . Buď pripravená , koná sa u nás
totiž taká „menšia“ party . xxx-Harry“
„Do prčíc ! Ja
som sa dohodla na 6 s Naty ! OMG ! Ja sa zabijem , teraz akože komu mám
povedať že nejdem ?“ V sebe som vrieskala , ako keby sa v mojej hlave
začala 3.svetová vojna .
„Ahoj Harry . Prepáč , ja som na
dneska úplne zabudla . Dohodla som sa s kamoškou , že pôjdeme von . Nebude
ti vadiť ak neprídem ? Vážne sorry . x-Lili“
Takto znela
moja správa . Dúfam , že sa Harry nenahnevá . Nechcem stratiť kamaráta ,
i keď ho poznám sotva 2 dni . Položil som mobil na stolík a zvalila
som sa na posteľ . Hneď ako som sa zvalila , tak mi pípla SMS . Harry .
„A čo keby s tebou prišla aj
kamarátka ? Čím viac osôb , tým väčšia zábava . Tak čo nato ?“
Čítala som to
a usmievala som sa s takým priblblým úsmevom .
„Odpíš mu!“
Zakričalo moje vnútorne ja .
„Okey , tak ideme . Tak večer
o 18:00 .“
Odpísala som .
„To čo za
kravinu som mu poslala ?“ Pýtala som sa v sebe .
„Lili ! Tu je
Naty !“ Zakričala mama zdola . Zbehla som dole , schmatla som Naty za ruku
a ťahala som ju hore .
Vošli sme do
mojej izby a Naty mala otvorené ústa !
„Naty ! Zavri
si ústa inak ti tam vletí mucha !“ Zaškerila som sa . Naty pokrútila hlavou
a pozrela sa na môj stolík , kde som mala Macbook . Zase otvorila ústa !
„Natsha !
Zatvor ústa !“ Zarevala som na ňu a začala som sa smiať . Pozrela sa na
mňa .
„Toto myslíš
vážne ? Mega izba ! Macbook ! Čo ešte ? Už len jedna izby chýba , ktorá je len
ako šatník .“ Uškrnula sa .
„No , ehmm
...“ Začala som .
„Ty máš aj
izbu kde je len šatník ?!“ Vykríkla .
„Noooo ,
tamtie dvere .“ Povedala som a Naty už nebolo . Vletela do môjho šatníka
ako torpédo a hneď sa aj vrátila .
„Že to
nemyslíš vážne ? Že je to len sen ? Že ?!“ Vykríkla a pri tom sa priblble
usmievala .
„Naty ! Toto
je krutá realita . Ak budeš dačo chcieť , tak ja ti požičiam . Len prosím ťa
sklapni a sadni si na posteľ , niečo ti musím povedať .“ Zavrčala som až
Naty sa ma začala báť . Sadla si na posteľ a ani nežmurkla .
„Ideme na
party !“ Vykríkla som a začala som skákať a tlieskať rukami .
„Čo ?! Kde ?!
Kedy ?! S kým ?!“ Vystrelila z postele a vyzerala ako tesne pred
infarktom .
„Party . Dnes
o 18:00 . U kamaráta . S kamarátom a s jeho kamarátmi
.“ Povedala som pomaličky aby to aj ona pochopila .
„Aha , tak ja
idem domov aby som všetko stihla .
A nebude vadiť tvojmu kamarátovi ak tam prídem tiež ?“
„Nie , on sám
navrhol aby sme išli obe a nikam
nejdeš ! Ja ti dačo požičiam .“ Povedala som a usmiala som sa .
Naty začala
skákať a pišťať ako malé dieťa . Niekedy ako dieťa mi aj pripadá a to
ju poznám necelý deň .
„Toto nie .
Nie . Nie . Nikdy . Hrôza . Nie ! Nie ! Nie !!! Toto áno !“ Vykríkla som , Naty
sa na mňa iba čudne pozerala a pozorovala , že čo robím .
„Takže toto si
mám obliecť ? Vážne ?!“Zhíkla . „Je to úplne mega ! Ďakujem !“Objala ma .
Naty odišla do
kúpeľne aby sa prezliekla a potom sa vrátila v šatách , ktoré som jej
požičala .
„Sedia ti ako
uliaté !“ Usmiala som sa .
„Aj ty vyzeráš
úžasne ! Ségra !“ Povedala . Za ten čas , kým sa Naty obliekla , tak ja by som
sa stihla aj 3-.krát prezliecť .
Vošli sme do
kúpeľky , aby sme sa pripravili na party .
„Lili !
Prišiel pre teba niekto !“ Kričala mama z chodby . S Naty sme schmatli tašky a behali sme
dole . V dverách stál Harry . Kto iný .
„Ahoj Harry .
Toto je Natasha .“
„Ahoj Lili ,
ahoj Natasha .“
„A-a-ahoj
Harry . Ja som Naty .“
Harry jej
podal ruku a Naty vyzerala ako keby išla odpadnúť !
„Naty , deje
sa niečo ?“ Vystrašene som sa na ňu pozrela .
„Nie , nič sa
nedeje . Len on je Harry . Harry Styles ! Z One Directionu ! Chápeš to ?!“
„Nie nechápem
to ! ˇo všetci vidíte na tej skupine ?“ Spýtala som sa . „Bez urážky .“ Otočila
som sa na Harryho .
„To je
v pohode .“ Usmial sa .
„Tak ideme ?“
Spýtala sa nedočkavá Naty .
Vyšli sme von
a nasadli sme do auta . Cesta autom trvá asi 2 minúty , takže ani som nezačala žiadnu dlhú debatu a ani krátku
. Proste sme všetci sedeli v auta , ako keby bez duše .
Dorazili
sme , vystúpili sme z auta a namierili sme si to k ich domu .
Totiž až teraz som si uvedomila že to je vila , ale nie nejaká veľká ale taká
menšia . Vošli sme dnu a Naty sa niekam rozbehla .
pátek 4. ledna 2013
Hockey love - 2.časť
Title : Hockey love
By : Veronica
Part : 2 - Nečakaný moment
Na ďalší deň som sa zobudila skoro ráno .
Bolo niečo cez 6 hodín . Z izby som prešla do kúpelne a prezliekla som
sa do teplákov . Na dneska som nemala nič v pláne , tak som sa rozhodla že
neskôr zavolám Sofi , či už je doma . Zatiaľ som si sadla k NTB a surfovala
som po nete .
„Ahoj Sofi , už si doma ?“
„Ahoj Soni , áno už som doma .O 15 min.
prídem po teba , ak chceš .“
„Jasné poď . Musíš mi vynahradiť tu kávu .“
Zasmiala som sa .
„Ok , tak o chvíľu som tam . Zatiaľ sa
priprav .“ Zložila .
Natiahla som na seba legíny a voľné tričko
. Vlasy som si nechala rozpustené a jemne som sa nalíčila . Prešla som do
kuchyne , zobrala som si jablko a oznámila som rodičom , že idem von .
Vychádzala som z kúpeľne , keď zazvonila Sofi . Obula som si tenisky a vyšla
som .
„Ahoj Soni . Tak ideme ?“ Zasmiala sa .
Prikývla som .
Odišli sme do kaviarne , sadli sme si na
naše zvyčajné miesto a objednali sme si kávu . Sedela som pri Sofi , keď
mi zazvonil mobil . Prišla mi správa . Otvorila som ju a bola od Maťa .
„Ahoj
Soňa , si doma ? Nezájdeme niekam ? :D –Maťo“
„Uf ,takže Maťo . Čo si mi o ňom nič nepovedala ?“ Dobiedzala do
mňa .
„Spoznala som ho pred 2 dňami , tak čo
riešiš ?“ Zasmiala som sa .
Nechcelo sa mi písať SMS , tak som rovno
zavolala .
„Maťo , teraz nie som doma . Som vonka s kamarátkou
. Sme v kaviarni , ak chceš príď za nami .“
„OK , ale som s Markom .“
„Prines aj jeho .“Zasmiala som sa a zložila
som .
„Tak ?“
„Čo tak ?“ Nechápavo som na ňu pozrela .
„Tak čo ? Príde Maťo ?“
„Príde aj s kamarátom .“Zasmiala som
sa .
„OK“ Odvrkla šťastne .
„Ahoj Soňa .“ Prisadol si ku nám Maťo s Markom
.
„Ahojte .“ Objala som ich . „Ona je moja
kamarátka Sofia .“ Ukázala som na ňu . Objali aj ju .
„Počuj , ty nie si Martin Reway a ty Marko
Daňo ?“Spýtala sa .
„Uhmm , hej .“Zasmiali sa obaja naraz .
Dakedy sa správajú ako dvojčatá . Ale totálne . Naraz sa smejú , naraz
rozprávajú . Fakt strašidelné .
„Soňa ja už pôjdem . Mama ma bude hľadať .“Po
3 hodinovej debate sa Sofi postavila od stola .
„Pôjdem
už aj ja .“ Odvrkol Marko . „Mám ťa odprevadiť ?“Pozrel na Sofi . Ona
iba prikývla .
„Ehmm , kríky nechajte kríkmi ! Ešte sa
poznáte prikrátko .“Zachechtal sa Maťo .
„Debil!“Zasmial sa na oplátku Marko .
„Čaute!“Mierne som za nimi zakričala .
„A teraz čo ?“Pozrel na mňa .
„Čo čo ?“Zasmiala som sa .
„Čo budeme robiť ?“
„Prečo ?“
„Preboha Soňa . To chceš tu sedieť ? Zase chceš aby nás čašníčka vyháňala ?“Zasmial
sa .
„Jaj tak myslíš . Prepáč , asi účinkuje z neznámych
príčin , ten kofeín .“Zasmiala som sa . „Poďme , čo ja viem napríklad do parku
, alebo kamkoľvek .“Navrhla som .
„Poďme na kolotoče . Včera prišli .“Navrhol
.
„Jasne poďme . Od detstva milujem kolotoče
.“Uškrnula som sa .
Dorazili sme ku kolotočom a namierili sme
si to rovno k stánku s lístkami .
„Kam chceš ísť ?“Pozrel na mňa .
„Poďme na veľkú reťazovku . Tú zbožňujem .“
„Dvakrát na veľkú reťazovku .“Povedal Maťo
predávačovi . Zaplatil a išli sme k reťazovke . Vyšli sme po schodoch
. Chlapovi sme podali lístok a sadli sme si na miesta tesne za sebou .
Párkrát som sa zatočila a skončila som tvárou v tvár Maťovi . Chytil
ma za ruku . Až so mnou myklo . Iba som sa usmiala a čakala som kým pustia
už reťazovku . Po chvíľke ma Maťo pustil a cítila som sa ako keby som lietala
. Bolo to už dávno čo som sedela na reťazovke . Naposledy to bolo asi , keď som
mala 14 alebo 15 rokov . Po 5 minútach kolotoč zastal a v kľude sme
zišli dole , mne sa tak trocha krútila hlava , tak som sa musela držať Maťa .
„Si OK ?“ Pozrel na mňa vystrašene .
„Hej som . Len sa mi trocha točí hlava . To
hneď prejde .“Ubezpečila som ho .
„Pôjdeme už ? Alebo ešte chceš ísť na niečo
?“
„Poďme ešte na jedno . Prosím .“Nahodila
som psie oči .
„Tak poďme , ale na ktoré ?“
„Na tie!“Ukázala som .
„Fúú , to bol deň .“Prechádzali sme po
meste . Neboli sme na jedno kolotoči , ale zašli sme ešte asi na 5 .
„Som unavená jak kôň .“Oprela som sa o Maťovo
plece .
„Sľúbila si že pôjdeme už len na jeden ,
ale tým tvojím psím očkám sa nedá odolať a museli sme zájsť ešte na 4 .“Nadul
sa , ale pri tom sa aj smial .
„Ešte na mňa kydaj , že sme boli na toľkých
kolotočoch . Čí nápad bol sem prísť ? No čí ?“Smiala som sa .
„Dobre , dobre . Vyhrala si . Jedna , nula
pre teba .“Objal ma .
„Maťo , toto nie je hokej .“Buchla som ho
jemne do ruky .
„Nevadí . Ale chápeš pointu , nie ?“
„Hej jasne chápem . Kto by to nechápal , že
?“ Zasmiala som sa . Znova .
„Tak ja už pôjdem . Teraz sa vyšplhám do
bytu , zvalím sa do postele a zaspím . Zajtra ma nikto a nijak nezobudí
.“ Stáli sme pred „mojím“ panelákom a chystala som sa vojsť ale Maťo ma
chytil .
„Ani toto ťa nepreberie ?“ Spýtal sa .
Naklonil sa ku mne a pobozkal ma .
Give me love - 3.časť
Title : Give me love
By : Veronica
Part : 3 - (ne)známy
Zišla
som dole a v dverách stál Harry .
„Ahoj
Harry .“
„Ahoj
Lili , tak ideme ?“
„Jasné
, počkaj ešte 5 minút .“ Vybehla som hore do izby pre kabát a vrátila som
sa dole k Harrymu . „Teraz už môžeme ísť .“
Sedeli
sme v parku a rozprávali sme o nezmysloch . Ešte stále som
nezistila , že kde som vlastne Harryho videla alebo počula .
„Do
Hitlerových bombarďákov ! Predsa to je Harry Styles ! Z X Factoru ! On tam
vystupoval aj so svojou skupinou , ale nevyhrali .“ Vykríkla som v sebe .
„Ajaj
! Už viem kto si ! Ty si ten Harry Styles , ktorý vystupoval s kamarátmi
v X Factore pred 2 rokmi . Ale nevyhrali ste , nie ?“ Dívala som sa na
neho .
„No
vlastne aj hej .“ Usmial sa .
Ďalej
sme sa bavili už len o nezmysloch . O pol 9 sme sa zhodli , že už
bude najvyšší čas aby som išla domov . Zajtra mi totiž začína škola , ktorá
bude trvať týždeň a pol !
„Som
doma !!!!!“ Zakričala som pri vstupe do domu , až o čosi neskôr som si
uvedomila že som sama doma .
„A
teraz bude Party Hard !“ Zarehotala som sa . „Kebyže tu aj niekoho poznám .“
Smutne som dodala .
Vyšla
som teda do svojej izby a zapla som svoju krásku . Surfovala som po nete a písala som si s Kaťou !
Strašne im chýbam , ale zas aj oni mne . Chcem sa vrátiť opäť na Slovensko ,
ale to je asi už nemožné !
„Sme
doma !“ Zakričala mama zdola okolo pol 11 večer !
„Kde
ste boli tak dlho ?“ Pýtala som sa už pri tom , ako som behala dole po schodoch
.
„Boli
sme na večeri , potom sme boli v parku a nakoniec sme boli na
prechádzke po rušnom Londýne .“ Usmiala sa mama a bola rozžiarená ako také
slniečko .
Usmiala
som sa na rodičov a vrátila som sa naspäť do postele ! Predsa zajtra škola
! Ach !
„Zlatko
vstávaj , inak zmeškáš školu .“ Budila ma ráno mama .
„Ešte
5 minút !“
„No
tak dievča ! Vstaň !“ Už vravela vážnejším hlasom .
„Dobre
, dobre . Už vstávam !“ Vyskočila som z postele .
Obliekla
som si teplučký župan a zišla som dole do kuchyne na raňajky .
„Dobré
ránko .“ Pozdravil ma otec a neodtrhol pohľad od novín .
„Aj
tebe .“ Zamrmlala som popod nos .
Zjedla
som raňajky a vrátila som sa do izby , aby som sa obliekla do školy .
„Lili
! Pohni si , inak ťa oco do školy nevezme !“ Kričala zdola mama .
Zobrala
som si tašku a upaľovala som dole . Nasadli sme do auta a išli sme do
školy .
„Aleluja
! Domov , sladký domov !“ Zakričala som keď som vošla do domu .
„Tak
ako bolo v škole ?“ Podišla ku mne mama s varechou v ruke .
„Fajn
, kebyže som tam dakoho aj poznala . Ešte dobre , že mi tam dovolili ísť na
Tablete na net .“Povzdychla som si .
„Spoznala
si tam inak niekoho ?“
„Nie
. Zatiaľ .“ Pokrčila som plecami .
„Inak
zháňal tu ťa ten chalan , ktorý aj včera . Máte spolu niečo ? Poznáš ho len 2
dni !“
„Bože
mami , nerob z toho drámu ! Teraz sa s ním nemám kamarátiť lebo ho
krátko poznám ? Preboha on je jediný človek , ktorého zatiaľ poznám !“ Povedala som vetu na jeden dych .
Sama som sa čudovala , že som to dokázala . „A čo chcel ?“ Dodala som nakoniec
.
„Iba
sa pýtal , že kde si . Keď som mu povedala , že v škole , tak zosmutnel
a odišiel .“
„Aha , dobre . Kebyže zase príde , tak ma
zavolaj !“
„A kde ideš ?“
„Do izby .“
„Nie si hladná ?“
Pokrútila som hlavou a vyšla som do izby .
Išla som na net a už mi svietila kolonka so žiadosťom o priateľstvo
na FB . Otvorila som a na moje prekvapenie to bol Harry . Kto iný , predsa
nikoho nepoznám .
Ako náhle som mu prijala , tak mi aj hneď prišla
správa .
„Ahoj , nezájdeme niekam ?“
„Môžeme J“
„O 10 minút som u teba .“ Odpísala
a odhlásil sa .
Obliekla som sa , nalíčila som sa a dole už
zvonil zvonček .
„Lili ! Tu je ....“ Chcela dopovedať , ale ja
som skríkla . „Idem !“
Rýchlosťou blesku som zišla dole a už som
brala kabát a už som zatvárala za sebou dvere .
„Ahoj Harry .“ Usmiala som sa .
„Ahoj Lil , rád ťa vidím .“ Usmial sa
a vystískal ma .
Usmiala som sa na neho a išli sme do
neznáma .
„Kde ideme ?“ Prerušila som trápne ticho .
„Ku mne a ku kamošom . Nebude ti to vadiť
?“
„Nie . Rada spoznám tvojich kamarátov .“ Usmiala
som sa a išli sme ďalej .
„Poď !“ Skríkol Harry a chytil mi ruku .
Začali sme utekať . Popri behu som sa stihla spýtať , že prečo beháme . Harry
mlčal . Neznášam to , keď niekto vtedy mlčí , keď sa ho niečo pýtam . Arghh .
Vošli sme do jedného domu a Harry ma oprel
o dvere .
„Tak , prečo sme behali ?“Spýtala som sa medzi
tým , ako som lapala po dychu .
„Novinári . Naháňačka . My .“Povedal
a všetko rozdýchaval
„Uhmm , prečo rozprávaš heslovite ?“ Spýtala som
sa a začala som sa rehotať . Z neznámych príčin !
„Nevládzem rozprávať .“ Tiež sa začala smiať .
„Ale smiať sa vládzeš !“ Usmiala som sa
a on sa na mňa tiež usmial . Pozeral sa mi do očí . A zase ! Tá
trápna chvíľa ticha ! Ale niečo sa mi nepozdávalo . Harry sa ku mne smrteľne
pomaly približoval . Nevládala som mu odolávať a TAKMER sme sa pobozkali !
„Uhmm , Harry ?“Ozval sa hlas za Harrym . Tuším
jeden z jeho kamarátov . Ale nie ! Bol to predsa dievčenský hlas !
O čo sa on pokúša ? Má priateľku a pri tom ma chcel pobozkať ? WHAT
?! Pýtala som sa seba .
„Ahoj Gemma .“ Podišiel k nej a objal
ju .
„Uhmm prepáč Lili . Toto je Gemma , moja sestra
. Gemma , toto je Lili . Moja ....“ Odmlčal sa .
„Priateľka“ Dodala Gemma .
„Nie !“ Vykríkli sme s Harrym naraz . Gemma
sa iba šibalsky usmiala a stratila sa v ďalšej miestnosti .
„Dúfam , že si teraz nebude každý myslieť že
spolu chodíme !“ Pozrela som sa vražedným pohľadom naňho . On sa len priblble
usmieval . „Či ?“ Dodala som s vystrašeným pohľadom .
„Ja im to vysvetlím , že my sme len KAMARÁTI .“
To slovo , kamaráti , hlasnejšie zdôraznil . Prikývla som a išla som za
Harrym . Totiž on mi chytil ruku a ťahal ma niekam . Vošli sme do jednej
izby , preplnenej ľuďmi .
„Takže Lili . Toto je Louis , Eleanor , Liam ,
Danielle , Zayn , Perrie , Niall a moja sestra Gemma , ktorú už mimochodom
poznáš .“ S úsmevom na tvári mi na každého jedného ukazoval a vravel
mi ich mená , ktoré po 5 minútach zabudnem . „A toto je moja ....“ Ukázal na
mňa a pritom sa pozrela na ostatných .
„Priateľka“ Dodali všetci naraz a začali sa
smiať .
„Nie ! Ona nie je moja priateľka ! Ona je moja
kamarátka !“ Zvrieskol Harry .
„A vidíš v tom nejaký rozdiel ?“ Opýtal sa
chalan v pruhovanom tričku . Myslím , myslím že , Louis . Asi !
„NIE !“ Skríkol Harry . „Totiž áno !“ Dodal
a začal sa od hnevu červenať ! Všetci sa začali smiať !
„Ale no tak láska , povedz im pravdu .“ Začala
som sa smiať a Harry sa na mňa vražedným pohľadom pozrel .
„Vôbec mi nepomáhaš !“ Povedal , vyšiel
z izby a zabuchol za sebou dvere . Všetci sme sa pozerali na tie
dvere , ktoré zabuchol a nezmohli sme sa ani na slovo . Zrazu sa tie dvere
otvorili a zjavila sa v nich Harryho ruka , ktorá ma chytila
a vytiahla z izby .Ťahal ma na poschodie , asi do jeho izby . Vošli
sme dnu a oprel ma o dvere .
„Teraz si zaslúžiš odplatu !“ Šibalsky sa usmial
. Iba som sa na neho priblble pozerala .
Harry ma zdvihol a hodil ma na posteľ .
Zvalil sa ku mne a začal ma štekliť ! Nie ! To nie ! Ja som strašne
šteklivá .
„Harry ! Prosím ! Prosím ťa prestaň !“ Kričala
som popri smiechu .
„Toto je sladká odplata !“ Nahlas sa zasmial
a znova ma šteklil .
„Harry , prosím . Vážne ťa prosím ! Ja to
nevydržím !“ Už som vrieskala . Už som bola v kŕčoch od smiechu , tak som
vládala už len ako tak sa smiať .
Harry zrazu prestal !
„Čo sa deje ?“ Vyvalila som na neho oči .
„Takže mám pokračovať ?“ Spýtal sa a ani
nečakal na odpoveď a ďalej ma šteklil .
„Harry , prosím ťa ! Veľmi pekne ťa prosím !“
Začala som . „Už skľudni preboha tie svoje hormóny a už ma neštekli !“
Dodala som a začala som sa smiať . Už prestal . ALELUJA !
„Oooo , ďakujem ti bože !“ Začala som sa náramne
smiať .
Vstala som z postele a chcela som
odísť .
„Kde ideš ?“ Spýtal sa ma Kučierka .
„Za ostatnými . Čo si pomyslia ? Čo sme robili
!“ Hodila som na neho vražedný pohľad , ale moje oči sa naďalej smiali
a to som už zakryť nevedela .
Harry tiež vstal z postele a zišli sme
dole . Všetci sedeli v obývačke a pozerali TV .
„Ehmm“ Odkašľal si Harry keď sme vošli . Všetci
na nás hodili vražedné pohľady !
„Ste vy normálny ? To si to neviete vyriešiť
niekedy inokedy , alebo keď nebudeme doma ? Preboha ! Čoho som sa ja musel
dožiť !“ Zapišťal Liam .
„Preboha Liam ! My sme nič nerobili ! On ma len
štekli , to bola odplata ! LEN odplata ! NIČ medzi nami nebolo !“ Pozrela som
sa na Liam a pekne pomaly som mu to vysvetľovala , aby to človiečik
pochopil .
♪♫Across
the ocean , across the sea .....♫♪
Zvonil mi mobil .
„Prosím ?“ Zdvihla som . „U kamoša .“ „Áno , presne u neho .“
„Ešte nie !“ „Dobre“ „Pa“ Dokončila som rozhovor s mamou a mobil som
si odložila do vačku na nohaviciach .
„Počuj , ty máš rada Justina Biebera ?“ Spýtal sa ma modrooký
blondiačik . Niall .
„Podľa zvonenie v mobile si to mohol spoznať .“ Uškrnula som sa na
neho .
„Tak vitaj sestrá !“ Zakričal .
„Čo ?“ Spýtala som sa a pozrela som sa nechápavo na Harryho .
„On je tiež belieber .“ Povedal Zayn .
„Tak vitaj bro !“ Zapišťala som a z celej sily som ho objala
.
„A ktorú pesničku máš od neho najradšej ?“ Spýtal sa Niall .
„Je ich viac , ale medzi moje najobľúbenejšie patria : Be Alright ,
Believe , Mistletoe a staré dobré
Baby !“ Zakričala som . Harry sa na nás znudene pozeral z druhej sedačky
a niečo si mrmlal pod nosom .
„Baby , baby , baby ohh . Like baby , baby , baby , noooooo .“ Začali
sme s Niallom spievať a pri tom sme sa náramne bavili .
„Už vás prešla tá Bieberománia ?“ Zafučal na nás Harry .
„Sorry zlato , ale ešte nie .“ Vyplazila som mu jazyk .
„Ja už budem musieť ísť , bro .“ Postavila som sa zo sedačky a objala
som Nialla .
„Maj sa , sis .“ Zasmiali sme sa a vybrala som sa k dverám .
Harry ma pekne nasledoval .
„Už ideš ?“ Pozrel sa na mňa a vyšli sme von na dvor .
„Už by som mala . Zajtra idem zase do školy .“ Povedala som smutne .
„Ale zajtra je piatok , čiže zajtra môžeme zájsť niekde . Hlavne tam ,
kde nebudú novinári !“Povedal a usmial sa na mňa .
„Ale počkať ! Prečo ťa vôbec tí novinári naháňali ?“ Spýtala som sa
s prekvapeným výrazom .
„Ty vážne nevieš kto sme ? Nepočula si ešte o nás ?“ Spýtal sa .
„Ako ja viem , že ste boli pred 2 rokmi v X Factore
a skončili ste na 3. Mieste . Držala som vám palce , ale po tom čo ste
vypadli tak som o vás nepočula . Totiž ako som vás ani nevyhľadávala .
Nemysli to v zlom hej . Ale akože vy ste teraz slávny ?“
„Áno sme
. Čudné že si o nás ešte nepočula . My sme jedna z najznámejších
skupín na svete .“
„Bože ty
si narcis !“ Zasmiala som sa a štuchla som ho pod rebrá .
„Jediný
narcis je Zayn !“ Povedal a zasmial sa .
„Možno
som vás už niekde počula , ale ja si nepamätám . Sorry .“ Pokrčila som plecami
.
„Baby you
light up my world like nobody else ...“ Začal spievať .
„Panebože
! Povedz mi že sa mi len sníva !“ Zakričala som a buchla som sa po čele .
„Tak čo ?
Si si spomenula na nás ?“Spýtal sa . „Či ?“ Dodal .
„Preboha
! Moja kamarátky Kaťa a Zuzka vás milujú ! Ja som vedela že vás poznám !
Ja som to vedela ! Bože ja som tupelo !“ Znova som sa buchla po čele .
„Lil ,
prosím ťa už sa toľko nebi !“Zasmial sa a chytil mi ruku . „Dober ,
nespoznala si nás. To je problém ?“ Pozrel sa mi hlboko do očí
a s tým ma začal hypnotizovať .
„Ako je
to problém ! V X Factore som vás úplne žrala , ale potom som sa o vás
prestala zaujímať ! Počula som pár vašich pesničiek a podľa toho som ťa
spoznala !“
„Aha ! Si
čudná .“ Hodil na mňa nechápavý pohľad . „Robím si srandu ! Si úplne NORMÁLNA
.“ Dodal a zasmial sa .
„Už vážne
musím ísť .“ Povedala som .
„Dobre ,
ale zajtra okolo 6 večer zájdem po teba a prídeme ku nám , hej ?“
„Okey“
Objala som ho a odišla som . Bývam iba o ulicu ďalej , takže som bola
doma asi tak za 10 minút .
„Kde si
toľko trčala ?! Mala si byť doma pred pol hodinou !“ To bola prvá veta , ktorú
som začula keď som vošla do domu .
„Aj tebe
ahoj , mami .“ Povedala som .
„Choď do
izby ! Na stole máš večeru , keď zješ tak tanier prines dole .“ Zakričala mama
z kuchyne .
Vyzula
som si topánky a odišla som do svojej izby .
„OMG !
Špagety ! Mám dosť !“ Prevrátila som očami . S nechuťou som všetko zjedla
. Nie že nemám rada špagety , ja ich milujem ale predsa som teraz na ne nemala
chuť .
Dojedla
som a tanier som odniesla dole do kuchyne .
Vrátila
som sa do izby , odlíčila som sa , osprchovala som sa a prezliekla som sa
do pyžama . Vrátila som sa do izby , zvalila som na posteľ a pípla mi SMS
.
„Dobrú noc ,
Lili . xxx-Harry“
Iba som
sa nad tým pousmiala a odpísala som
mu .
„Dobrú noc , Hazzo . xxx-Lili“
Zablokovala
som mobil a položila som ho na stolík . Zaspala som neskoro v noci
s divným pocitom .
čtvrtek 3. ledna 2013
Hockey love - 1.časť
Title : Hockey Love
By : Veronica
Part : 1 - Nový kamarát / i
„OK . Čakám ťa v kaviarni .“ Zložila
som mobil a odložila som si ho do pravého vačku na šortkách . Mimochodom
volám sa Soňa Šťastná a mám 18 rokov . Bývam v Trenčíne a študujem
na anglickom gymnáziu v Bratislave , ale teraz je júl teda prázdniny .
Práve som na ceste do neďalekej kaviarne ,
kde sa mám stretnúť so Sofiou , mojou kamarátkou .
Vošla som do kaviarne a sadla som si
na naše zvyčajné miesto , ktoré je v kúte pri veľkom okne . Prišla za mnou
čašníčka a objednala som si kávu s mliekom . Čakala som na Sofi , ale
ona neprišla . Až nakoniec mi od nej pípla SMS .
„Prepáč
Soni , ale nemôžem prísť . Babička je v nemocnici , tak musíme rýchlo
odcestovať do BB . Sorry . –Sofi“
Nebola
som na ňu nahnevaná , proste ju chápem že musela odísť . Naďalej som ostala
sedieť v kaviarni a čakala som na kávu . Nemusím predsa hneď utekať
domov . Po 15 min. mi čašníčka priniesla kávu , poďakovala som sa a odišla
. Z vačku som si vybrala mobil a pokúšala som sa chytiť wifi , čo sa
mi aj podarilo . Prihlásila som sa na FB .
„Ehm , ahoj . Môžem si prisadnúť ? Nikde
inde nie je miesto .“ Niekto sa ku mne očividne ozval . Zdvihla som hlavu od
mobilu a usmiala som sa naňho a prikývla som , aby si sadol .
„Inak ja som Martin Reway .“ Usmial sa a podal
mi ruku .
„Soňa Šťastná .“ Úsmev som mu opätovala . „Počuj
, tvoje meno je mi povedomé . Poznám ťa , ale neviem odkiaľ .“
„Som hokejista . Môžeš ma poznať z Majstrovstiev
sveta v hokeji do 20 rokov . Tento rok som reprezentoval Slovensko .“
Usmial sa .
„Och áno , už si spomínam .“ Zasmiali sme
sa .
Rozprávali sme sa dlho . Ani sme sa
nenazdali a už čašníčka čakala kedy odídem , lebo zatvárili . Zaplatila
som ešte za kávu a odišli sme . Prechádzali sme sa po nočnom Trenčíne až
sme zastali pred mojím panelákom .
„Tak ja už pôjdem .“ Ozvala som sa .
„Dúfam , že sa ešte stretneme .“ Povedal
Maťo . „Zajtra by sme mohli niekam zájsť . Prídem pre teba o 14:30 .“Dodal
.
„OK , tak teda zajtra o 14:30 . Ahoj .“
Objal ma a vošla som do bytu .
„Tak tu si . Kde si bola tak dlho ? Nevravela
si že ideš iba na kávu ?“ Vyhŕkla na mňa mama . Nechápavým pohľadom som sa na
ňu zadívala a vyzula som si tenisky . „S tebou sa rozprávam slečinka.“
Dodala .
„Mami , prosím ťa . Mám 18 . Zoznámila som
sa s jedným chalanom a zarozprávali sme sa .“
„Tak s chalanom ! Ako sa volá ? Kde
býva ? Koľko má rokov ? Poznám ho ?“ Pribehol na chodbu otec . Musela som sa
nad tým zasmiať .
„Oci , prosím ťa .“ Zasmiala som sa s mamou
. So smiechom som prešla do svojej izby a zvalila som sa na posteľ . Dlho
som premýšľala nad dnešným dňom , až nakoniec som vstala a odišla som sa
osprchovať .
Vrátila som sa naspäť do izby a sadla som
si za PC . Prihlásila som sa na FB a vyhľadala som si Maťov FB . Našla som
2 FB . Obom som poslala žiadosť a povedala som si , že ak ma pozná tak mi
príjme . Vypla som PC a ľahla som spať . Zaspala som ani neviem kedy , ale
viem že to bolo neskoro v noci . Dlho do noci som premýšľala o všeličom
možnom .
„Soni , vstávaj . Raňajky máš na stole .“
Budila ma ráno mama .
„A koľko je preboha hodín , že ma budíš ?“
Hodila som sa na druhý bok a na hlavu som si dala vankúš .
„Zlatko , už je pol 12 . Mala by si vstať a naraňajkovať
sa a potom aj naobedovať .“Zasmiala sa mama .
„Keď je už tých pol 12 , tak ma nechaj ešte
do 12 v posteli a potom sa už rovno iba naobedujem . Logika , nie ?“Zamrmlala
som spod vankúša .
„Ako myslíš . Ale o 12 sa z postele
vyšplháš .“ Zatvorila dvere . Zatvorila som si oči a pokúšala som sa
zaspať , ale nedalo sa keďže od susedov som počula vysávač a z našej kuchyne
zas hlas mixéra . Vstala som teda z postele obula som si huňaté papuče a pozrela
som sa do zrkadla . Troška som sa zľakla , ale u mňa to už je bežné .
Vyšla som z izby a namerala som si to do kuchyne . Pozrela som sa na
hodiny a tam že o 5 minút 12 . Vrátila som sa do izby , prezliekla
som sa a spravila som si vlasy . Keď som bola hotová prišla ku mne mama
aby som sa išla naobedovať . Najedla som sa a vrátil som sa do izby .
Sadla som si za PC a čakala som kým nebude pol 2 .
Mám depku ! Neviem čo si mám obliecť .
Neviem sa rozhodnúť medzi bielymi a červenými šortkami a medzi tielkom
alebo tričkom s krátkym rukávom .
„Mami !“Zakričala som a ona ako na
povel prišla za mnou . „Čo si mám obliecť aby som vyzerala ako človek ?“
Zasmiala som sa .
„Soni ty vo všetkom vyzeráš ako človek .“
Žmurkla na mňa a vrátila sa tam odkiaľ prišla .
„Tak to si mi veľmi pomohla , mami . Fakt
ďakujem !“ Zakričala som za ňou .
Po 15 min. rozmýšľaní som sa rozhodla pre
modré šortky a kockovanú blúzku s krátkym rukávom .
„Soňa ! Hľadá ťa tu niekto .“ Zakričala
mama z chodby . Rýchlo som schmatla mobil a vyšla som z izby . V dverách
stál kto iný , ako Maťo .
„Ahoj“ Objala som ho . Obula som si tenisky
a zatvorila som za sebou vchodové dvere .
„Čo podnikneme dneska ?“ Pozrela som naňho
.
„Tak dneska by som ťa chcel zoznámiť s pár
kamošmi a taktiež mám dneska tréning . Dúfam že prídeš so mnou .“
„Uhmm OK . Teraz budeš hrať za Duklu ?“
Spýtala som sa . Maťo iba prikývol.
„Soňa takže on je Marko Daňo , Milan Kolena
a Tomáš Mikúš .“ Zoznámil ma s kamarátmi
.
„Uhmm , ahoj . Ja som Soňa Šťastná .“
Podala som každému jednému ruku .
„Uhh , Maťko sa nám zamiloval .“ Zasmial sa
Marko .
„Debil!“ Zasmial sa Maťo a tresol Marka
po hlave .
„Tak ideme ? Budeme meškať .“ Zamrmlal
Tomáš . Nastúpili sme do Miňovho auta a vyrazili sme .
Čakala som na tribúne kým chalani výjdu zo
šatní . Zoznámila som sa s pár babami , ktoré tu tiež boli s niektorými
chalanmi . Aspoň som mala o zábavu postarané . Presedela som tam 3 hodiny
aj niečo , ale nuda nebola . To je hlavné .
„Tak zájdeme ešte niekam ?“ Spýtala som sa
Maťa pri čom sme už vychádzali zo štadiónu .
„Môžeme , ale kam ?“ Zasmial sa .
„Mne je to jedno . Zájdeme na kávu ?“
„OK , poďme .“ Namierili sme si to do
najbližšej kaviarne . Rozprávali sme sa a smiali sme sa na Maťových
zážitkoch ktoré zažil ešte v Ufe počas MS . Ale zase sme sa zakecali a čašníčka
nás už vyháňala , lebo už zatvárala . Prešli sme zase k môjmu bytu ,
rozlúčili sme sa a vošla som dnu . Bol to ten najlepší deň ktorý som
zažila . Zatiaľ .BTW : Všetko v príbehu je vymyslené ;D Aj to kde bývajú , aj kde hrajú a blá blá blá :DD
Give me love - 2.časť
Title : Give me love
By : Veronica
Part : 2 - Nový domov
Prebudila som
sa do krásneho slnečného dňa . Bola som plná energie , mala som aj dobrú náladu
. Lenže tá dobrá nálada pominulo , po tom čo som si spomenula že dneska
odlietame do Londýna . Vstala som z postele a pozrela som sa na mobil
, aby som zistila koľko je hodín . Bolo pol 8 . Vyšla som z izby
a všade bolo prázdno . Jedine čo tu bolo , bol nábytok , krabice
a kufre . Z obývačky som prešla do kuchyne , kde sedela mama
s otcom .
„Dobré ráno
slniečko . O 2 hodiny odchádzame , tak by si sa už mohla obliecť .“
Usmiala sa na mňa mama . Úsmev som jej neopätovala . Bez duše som si sadla
k stolu a zjedla som raňajky , ktoré mi pripravila mama . Po
raňajkách som vstala od stola a prešla som do svojej izby . Z kufra
som vytiahla nejaké oblečenie a vo svojej izbe som sa prezliekla . Vlasy
som si dala do drdola a na oči som si dala len špirálu . Vyšla som zo
svojej kúpeľne a porozhliadla som sa po svojej izbe . Slzy mi tiekli po
líci . Všetky tie spomienky , všetko čo som prežila ostáva tu . Tu v mojej
izbe . Sadla som si na zem a rozmýšľala som nad všeličím .
Z rozmýšľania ma prebudila mama .
„Lili poď . Už
ideme . Dole na náš čaká taxík .“
„A čo krabice
a kufre ?“
„Prišiel
sťahovák . On odnesie do Londýna všetky krabice a kufre nesieme my .“
Vstala som zo
studenej zeme a vyšla som z izby . Posledný krát som sa pozrela do
izby a zatvorila som dvere . Schmatla som kufre a vyšla som
z bytu . Na vchodových dverách už visela cedulka
„NA PREDAJ“ .
Smutne som vstúpila do výťahu a zišla som
dole .
Sedela som
v letiskovej hale a v ušiach som mala MP3 . Rozmýšľala som nad
tým , že čo budem robiť sama v Londýne . Z môjho rozmýšľania ma
prebral , niekto kto do mňa drgol zozadu . Otočila som sa a tam stála
Zuzka a Kaťa . Rýchlosťou blesku som vyskočila zo stoličky a už som
visela na Zuzkin krku a potom aj na Katinom . „Lili , budeš nám chýbať .“
„Viete
o tom , že aj vy mne . Vôbec nechcem ísť . Ja chcem ostať tu , tu
s vami .“ Objala som ich a počula som ako si niekto odkašľal .
Otočila som sa
a na moje prekvapenie tam stál Erik . Rozbehla som sa k nemu .
„Lili , prepáč
ako som sa k tebe včera správal . Nevedel som spracovať informáciu , že už
nebudeš so mnou .Prepáč mi to .“
„Nie je to len
tvoja vina .“ Objala som ho tak silno , ako som len vedela .
„Lili ! Už
musíme ísť .“ Prišla ku mne mama .
„Ahoj , ľúbim
ťa .“ Objala som Erika naposledy a letmo som ho pobozkala .
Prišla som k dievčatám , objala som ich
a odkráčala som s rodičmi k lietadlu .
Už sme
doleteli . Sedeli sme v taxíku a ja som sa pozerala von oknom . Mama
s otcom sa na niečom smiali .
„Už sme tu .“
Zahlásil šofér .
Otec mu
zaplatil a vystúpili sme pred veľkým dvojposchodovým domom ,
s veľkými francúzskými oknami , živým plotom a s anglickým
trávnikom .
„Mami ? My sa
vážne sem sťahujeme ?“ Iba s úsmevom na perách mi prikývla .
Schmatla som
kufre a vbehla som dovnútra . Vo vnútri to bolo ešte krajšie ako vonka .
Priestranná chodba , napravo obývačky s hnedou dlážkou . Uprostred
obývačky bol kožený gauč , pred ním sklenený konferenčný stolík a pod ním
„chlpatý“ koberec , pred stolíkom bol krb a nad ním na stene bola zavesená
plazma . Proste luxus . Obývačky bola spojená s priestrannou kuchyňou ,
kuchynská linka bola z bieleho dubu , aby ladila s koženou sedačkou
v obývačke a s koženými stoličkami v jedálenskej časti
v kuchyni . Z obývačky sa dalo prejsť na druhú stranu domu , teda do
knižnice , teda aj do pracovne môjho otca . Otec si vždy potrpí na tom , aby
mal čo najlepšie prostredie na bankové záležitosti . Teda to znamená , že to
tejto časti domu budem chodiť najmenej . Teda vráťme sa k opisu domu .
Z knižnice / pracovne viedli ešte jedny dvere a to späť na chodbu .
Vrátila som sa tam a vyšla som na poschodie . Napravo boli 2 dvere a naľavo
3 . Vybrala som sa teda napravo . Vošla som do prvých dverí , uprostred izby
stál manželská posteľ , vedľa nej 2 nočné stolíky s lampou na jednej
i na druhej . Oproti postele bol stolík a na ňom TV , vedľa stolíka
z jednej strany bola skriňa a z druhej strany komoda .
Z izby ešte viedli 2 dvere , jedny na balkón a druhé do kúpeľne .
V kúpeľni bol len jednoduchý sprchový kút
, dve umývadlá a WC . Z kúpeľne sa ešte dalo vrátiť na chodbu
, teda tie 2 dvere videli do spálne a do kúpeľne . Prešla som naľavo .
Otvorila som dvere a vstúpila som dnu . Nemohla som uveriť ! Táto izba
bola oveľa väčšia ako predošlá , uprostred izby stála manželská posteľ , na
bokoch nočné stolíky taktiež s lampou na oboch stranách . Oproti postele
bol písací stôl s Macbookom . Z izby viedli ešte 3 dvere . Jedny boli
na balkón , druhé do kúpeľne , ktorá nebola ničím iná ako predošlá kúpeľňa ,
ale nemala som poňatia kam vedú 3 dvere . Otvorila som a zapla som svetlo
. Stála som pred mojím šatníkom ! Sánka mi spadla niekam až k jadru Zeme .
Dlho som sa nevedela spamätať z toho , že mám vlastný šatník ! Ale počkať
! Z kúpeľne viedli 3 dvere , jedny do mojej izby druhé na chodbu
a tretie boh vie kam . Vrátila som sa do kúpeľne a otvorila som
tajomné tretie dvere . Vošla som dnu a nechápala som o čo ide . Izba
bola asi taká veľká , ako spálňa , ale namiesto manželskej postele tam bola
postieľka pre malé deti . Celá izba vyzerala ako pre menšie dieťa . Žltá stena
so striebornými mesičikmi a hviezdičkami na všetkých štyroch stranách izby
. Uprostred izby , ako som už spomínala , stála postieľka so závesom Macko Pú ,
pri stenách komody z bieleho dubu a všade naokolo plyšové macíky .
Z tejto izby sa nedalo víjsť na balkón , ale za to bola tá najsvetlejšia
časť domu . Nerozumela som o čo tu ide .
„Načo by
rodičia zariaďovala detskú izbu , ak .... . Preboha !“ Vykríkla som
a bežala som naspäť dole k rodičom .Mama sa už usadila vo svojej
novej kuchyni .
„Mami ?“
Nechápavo som sa na ňu pozerala .
„Áno Lili ?“
„Prečo je
v jednej izbe detský nábytok , akože ty si tehotná ?“ Pozerala som na ňu
ako teľa na nové vráta .
„No vieš , my
sme ti to už chceli povedať . Ale nakoniec sme sa rozhodli , že ti to poviem tu
v Londýne .“ Začala mi to vysvetľovať , ako keby mi to nestačilo na rovinu
povedať že je tehotná . „Takže áno , áno som tehotná ! Budeš mať súrodenca .“
Usmiala sa na mňa .
Ja som stála
uprostred kuchyne ako taká socha a pozerala som do blba .
„Preboha ! Ako
teším sa , ale ja som nikdy nechcela mať súrodenca ! Bola som zvyknutá na to ,
že som jedináčik a teraz toto . Argh !“ Vyhŕkla som a vyšla som späť
na poschodie .
V izbe
som si vybalila oblečenie a v kľude som si sadla za moju novú lásku .
Macbook . Nič zaujímavé nikde nebolo , tak som sa rozhodla že pôjdem troška
preskúmať ulicu , kde bývam . Zišla som dole a pred dverami som zakričala
na rodičov , že idem von a už ma nebolo .
Prechádzala
som sa po ulici a celý čas som rozmýšľala nad tým , že čo budem robiť cez
celé prázdniny sama . Prechádzala som sa , ale nikde ani len živej duše .
Vytiahla som svoj mobil z vačku a volala som mame .
„Mami ?“
Ozvala som sa
„Áno Lili ?“
„Nevieš , či
dneska nemajú sviatok a v Anglicku ? Alebo niečo také ?“
„Prečo ?“
„Lebo , na
celej ulici ani živej duše a už ma to nebaví .“
„Tak poď domov
.“
„Radšej sa
porozprávam so psami ! Maj sa .“ Celá nahnevaná som zložila .
Ešte troška
som sa prechádzala , kým som nenašla jeden park . Rozhodla som sa , že si
pôjdem troška oddýchnuť . Už som bola takmer v parku , keď som uvidela
nejakého chlapca , ako sedí na lavičke . Povedala som si že si k nemu
sadnem , predsa sa nebudem ešte aj v parku nudiť . Nič tým nestratím , keď
si sadnem k jednému chalanovi .
„Ahoj .“
Pozdravila som sa a milo som sa usmiala .
Chalan sa na
mňa ani len nepozrel , mal na hlave kapucňu a na očiach Wayfarerky .
„Haló ?! Si tu
prítomný ?“ Ešte stále sa neozýval .
„Ehmm , aspoň
sa ozvi . Vieš chcem aspoň vedieť , že či si človek alebo mimozemšťan , ktorý
mi nerozumie ....“
„Ahoj“
Pozdravil .
„Aleluja ! Ty
máš jazyk . To čo ti tak dlho trvalo ?“
Zasa sa
neozýval .
„Ehmm ,
nechcem sa starať , hej ? Ale ty si človek ? Alebo ? Sa mýlim ? Vieš nepôsobíš
ako človek . Nemyslím to v zlom .“ začala som . „asi“
„Vieš ,
nemôžem veľa rozprávať , lebo ma môže veľmi veľa ľudí spoznať .“
„Áááááá ! Ty
si Barack Obama ! Alebo kto ?“ Začala som dobiedzať .
„Há há , si
veľmi vtipná .“
„Troška humoru
nezaškodí . Ver mi .“ Drgla som doňho . „Počuj ? Prečo si taký , no proste taký
čudný ? Je pravda že ťa poznám sotva 2 minutý , ale prídeš mi taký zvláštny .
Ako nie v zlom , môžeš to brať aj v zlom ....“ Uškrnula som sa . „Ale
proste si iný ? Čím to asi bude ?“ Začala som sa robiť , akože tuho rozmýšľam .
„Dobre , dobre
. Keď ti poviem kto som , tak mi už dáš pokoj ?“
„Na sto
percent !“
Dal si dole
kapucňu a wayfarerky . Ostala som sedieť s vyšpúlenými očami .
„Prekvapená ?“
„Maximálne !
Vieš , vravel si že ťa veľa ľudí spozná . Ale ja naopak , ja ani nemám poňatie
, že kto si .“
„To nemyslíš
vážne ?“
„Smrteľne !“
„Máte doma TV
? Rádio ? Internet ?“
„Áno ?“
„Tak potom asi
ty si čudná , nie ja .“ Začal sa smiať , ako nejaký pacient z psychiatrie
.
„Uhmm , si
v pohode ? Nemám zavolať doktora ?“
„Nie“ Snažil
sa tváriť vážne , ale nešlo mu to .
„Vyklop to už
! Kto preboha si ?“
„Harold Edward
Styles , osobne .“Podal mi ruku .
„Už som to
meno niekde počula .“ Robila som sa že zasa tuho rozmýšľam . „Už viem ! Myslím
že také meno som čítala v zozname môjho uja . Len pre informáciu , môj ujo
je psychiater !“
„Há há ,
vtipná si . Už ti to niekto povedal ?“
„Myslím že hej
a dosť ľudí .“
Chcela som
ešte niečo povedať , ale začal mi zvoniť mobil .
„Prosím ?!“
Ozvala som sa po slovensky . „Dobre , hneď idem .“ „Rozkaz šéfe !“ Mobil som
odložila do vrecka a bola som pripravená odísť .
„Kam ideš ?“
Spýtal sa ma .
„Žeby domov ?
Novinka že ?“
„Nie , ale
nezájdeme dneska niekde ? Najlepšie by bolo sem do parku . Sem chodí málo ľudí
a nik ma aspoň nespozná .“
„Dobre“
„Ehmm , kde
bývaš ?“
Vytiahla som
z vrecka papierik a napísala som tam adresu .
„Super !
O ulicu ďalej ako bývam ja s kamošmi .A ešte mi povieš ako sa voláš ?“
„Lili“
Vstala som
z lavičky a išla som domov . „Ja som toho chalana už dakde videla !
Už viem ... Ale predsa , to nemôže byť on , či ? Pýtala som sa v sebe .
„Ale ja si to zistím .“ Šibalsky som sa usmiala .
„Už som doma !
Čo je také súrne ?!“Vchádzala som do domu s nervami .
Práve dneska
ma museli vyrušiť , keď som sa zabávala v parku .
„Ja ti len
chcem povedať , že zajtra ideš do školy .“ Prišla ku mne mama .
„Čo ?! Čo
preboha !“ Nevedela som ani , čo mám na to povedať ! „Načo do školy ?! Predsa
už vysvedčenie mám ešte zo Slovenska ! Tak načo mi bude škola ? Čo tam budem
robiť ?! Na akú školu idem ?!“Otázky som zo seba len tak sypala .
„Lili !
Ukľudni sa . Ideš do školy , aby si spoznala ľudí a aby si cez leto
nesedela doma .“
„To vážne len
kvôli tomu mám ísť do školy ? Vážne ?!“
„Áno , len
kvôli tomu ! Už toľko nefrfľaj a choď do izby ! Večer ideme do reštaurácie
!“
„Ja nejdem !
Ja večer idem von ! Som s niekým dohodnutá .“
„Nikoho tu
nepoznáš .“
„V parku som
spoznala . A ja do reštiky nejdem , ja idem von . Maj sa !“
Sedela som
v izbe a vyberala som nejaké džínsy , v ktorých zájdem do parku
.
„Lili ! Niekto
ťa hľadá !“ Kričala mama zdola .
Zišla som dole
a ....![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhSE2Ya0vA_wVISNv2FXC1XuF9cYYssaSSjek62kE_vNXeX-oFPjPPaPlnoe3dlShAtD7FcqAkaJoEmJsdWmTWREVce2bzoL3sX6wogpLrIZ9anQqOdvlCOr4wKg4jVlrKZ8-JvXsessaQ/s1600/102.jpg)
Přihlásit se k odběru:
Příspěvky (Atom)